De...
De har vapen.
En massa vapen. Jag såg det.
- Va? - Den där gruppen.
Kvinnorna jag mötte...
De har en arsenal. De har vapen.
Varför har du inte berättat det innan?
Jag gav ett löfte, Rick.
Tänker du nånsin på vilka du har dödat?
Ja.
- Är du redo om det skiter sig? - Det gör det inte.
Om det gör det, då behöver du inte må dåligt.
Jag mår dåligt. Det kommer jag att göra.
Tara, du behöver inte.
BORT MED ER
Du måste täcka över den med en presenning.
- "En presenning"? - En presenning.
- Varför det? - Tänk efter.
Okej, säg det bara.
De vill ha värme, -
- så att de skjuter skott innan sista frosten.
Så om vi drar bort presenningen, då dör de naturligt.
Det besparar oss det eviga ogräsplockandet. Lägg ut presenningen.
Visst, chefen.
Vänta...
Vart ska du?
Jag är ingen bonde. Jag behöver hjälp här.
Nej, det gör du inte.
Jag såg en vild blåbärsbuske växa utanför.
Är den ung nog så planterar jag om den här.
En bra buske kan producera I över 40 år.
Vi måste börja bete oss som om vi blir kvar så länge.
Okej. Ja.
Bara presenning, inte röra. Jag tittar till dig sen.
När du är uppe, titta efter signalen.
Vilken tid startar klockan?
Så fort hon är inne.
Är det bra?
Det är bra nog.
Jag är glad att du kom. Jag vet att det har varit svårt.
- Jag vet att du inte vill... - Ville inte.
Men jag börjar förstå vad som väntar nu.
Vi kan gömma oss, vi kan fortsätta att försöka tjäna Saviors, -
- och jag kan se dig bli slagen då och då, -
- eller så kan vi slåss. Så här är vi.
Och att vara med dig, ja...
Det gör den usla skräcken tolerabel.
Jag borde ha försökt mer att stoppa Rosita och Sasha.
Om jag bara hade väntat en dag till...
Sasha är en bra skytt, och Rosita kan ta hand om sig själv.
De är nog tillbaka på Hilltop nu.
Jag hoppas det I alla fall. Vi behöver dem. Det är många fler som måste dö.
Hej, du.
Är du okej?
Kan jag få lite vatten?
Jag borde presentera mig.
Jag heter David.
Jag undrar om du minns mig från igår kväll.
Gör du det?
Nej.
Det kan jag förlåta.
Igår kväll var bara kaos.
Det var jag som gav repet till killarna som band dig.
Jag har alltid lite I närheten.
Det finns massor av roliga och intressanta saker -
- man kan göra med rep.
Gud, vad söt du är.
Om jag ger dig vatten, -
- vilket inte är nåt jag borde göra, -
- kan du då göra nåt åt mig?
Nåt du inte borde göra?
Kan du det?
Säg hur törstig du är.
Dra åt helvete.
Fan.
Om du kämpar så varar det bara längre.
Vilket förresten är lugnt för mig.
Hallå!
- Vad fan gör du här inne? - Negan, sir...
Tror du verkligen du behöver svara på det?
Jag ser att du försöker våldta den här kvinnan.
Du försökte våldta den här kvinnan, eller hur?
Det är oacceptabelt beteende.
Våldtäkt är mot reglerna här.
Jag skulle inte vilja vara på en plats där det inte var det.
Med nån som låter sånt ske.
David.
Du gick verkligen över gränsen här.
Jag är ledsen, sir.
Vet du vad?
Jag godtar inte din ursäkt.
Hallå!
Ge...
Sasha.
Det är ett vackert namn.
Ge Sasha här en ny t-shirt.
Förlåt att du fick se det. Förlåt för repet med.
Det är nog för mycket, -
- men du gjorde rejält med oväsen igår kväll.
Fan.
Jag minns dig.
Ja.
Du var där.
Helvete. Jag förstår nu.
Jag måste ge dig det.
Du har en rejäl stake -
- som kommer in som en självmordsbombare sådär.
Här är en stor fråga, och jag vill höra sanningen...
Har Rick skickat dig?
Rick?
Din bitch?
Nej.
Oavsett vad så måste du ha trott att det var slutet, -
- när du kom in helt själv.
Men så behöver det inte bli.
Precis tvärtom. Du förstår, det här...
Det här kan vara början.
Den här kniven är din nu.
Du kan försöka döda mig med den.
Men med tanke på att jag står över dig, med basebollträet, -
- så verkar det inte så smart.
Du kan använda den för att skära dig I handlederna, -
- vilket vore väldigt synd, men jag förstår.
Du är uppenbarligen inte på superbra humör -
- med tanke på de senaste händelserna.
Du kan sitta där och inte göra nånting.
Eller vänta på att gamle David återuppstår -
- och äter upp ditt ansikte, också synd och ganska galet, -
- men var och en får göra som de vill.
Eller...
Du kan använda kniven -
- och stoppa våldtäkts-David från att bli levande död våldtäkts-David, -
- rädda dig själv, -
- ansluta dig till vår sak.
Jag vet vad jag hade gjort.
Vad?
Jag saknas en man.
Man kan egentligen inte kalla den här skithögen för man, -
- men jag saknar en, du har den enorma staken, -
- och jag vill utnyttja värmen som strålar ifrån den.
Du kan hjälpa mig att styra det här stället en dag.
Allihop, tillsammans, följer reglerna, -
- jobbar på samma sida.
Det är allt det här handlade om.
Och det kan det fortfarande göra för dig.
Jag vet att det är svårt att tänka sig, med tanke på vad jag gjorde.
Men, Sasha, vi har alla skit att komma över.
Ta lite tid på dig. Tänk på det.
Vad du än bestämmer, så blir det så.
Ingen press.
Och återigen, jag är ledsen att du fick se det, -
- även om jag vet att du har sett en hel del.
Jag vill bara att du ska förstå.
Vi är inga monster.
Vad har de gjort med dig?
De håller mig säker.
Jag tog med lite mysutrustning.
Bara så du vet, kudden är inte allergivänlig.
Det var lite prat om ifall jag skulle gå in här eller ej.
De sa att om en gisslansituation uppstod -
- så fick jag klara mig själv.
Jag ville bara dela med mig av det.
Negan skickade med hans erbjudande till dig.
Det är min åsikt att du bör acceptera erbjudandet så som jag gjorde.
Det är lite pest eller kolera, men att ansluta mig till ledningen här -
- var helt rätt val.
Jag trodde att jag kunde vara modig.
Att jag kunde vara en överlevare som Abraham.
Att köra den husbilen in I solnedgången var -
- de bästa 37 minuterna av mitt liv.
Men nu vet jag att jag var förvirrad.
Jag har aldrig I mitt liv varit så rädd som jag var den natten I skogen.
Jag satt där -
- och trodde att jag skulle dö när som helst.
Att se det hända nån som är modig, -
- en överlevare, -
- och sen den enorma skräcken -
- från upprepningen av samma händelse, -
- då bara...
Jag kunde inte.
Att vara här innebär att jag aldrig upplever det igen.
Och inte du heller, om du säger ja.
Snälla säg ja.
Han hade velat det.
Det hade han inte.
Jag gör det.
Vi är fortfarande här.
Saker förändras. Vi kan förändras med dem.
Vi måste.
Gå.
- Han börjar... - Snälla.
Gå.
Jag tror aldrig jag har sett dig utanför murarna.
Vi byggde murarna för att använda dem.
Om jag vill ha grönt så äter jag en sallad.
- Varför är du här då? - Jag hoppades vi kunde talas vid.
Sen såg jag dig komma ut hit ensam. Jag var orolig.
Var är dina vänner?
De gick ut.
De letar efter nåt de behöver.
Utan dig?
Jag undrar bara, varför är du kvar, Maggie?
Nu när Carson är borta.
Jag hörde att du skulle hämta tillbaka honom.
Stämmer inte det?
Var det bara nåt du sa?
Maggie, du måste börja lita på mig, okej?
Folk är spända och oroliga.
Det vore mycket bättre -
- om vi kunde ha en enad front.
Det vore mycket enklare om vi faktiskt hade en enad front.
Du har rätt.
Jag måste vara mer öppen inför att jobba ihop.
Jag ber om ursäkt.
Jag ville aldrig att det skulle bli såhär mellan oss.
Jag uppskattar det.
Det är aldrig för sent att ändra sig, vet du det?
Om du menar allvar så kommer jag förbi senare.
Visst. Bra.
Jag trodde att det här bara skulle ta en sekund.
Kan du hålla utkik medan jag gör klart? Kan du det?
Gärna det.
- Vi har en. - Jag ordnar det.
Jag ska skydda den gravida damen.
Den gravida damen behöver inte beskydda mig.
- Har du dödat en förut? - Annars hade jag inte varit här.
- Det är lugnt. Jag tar den. - Nej!
Jösses.
Visst. Gör det då.
Maggie!
Snälla hjälp mig!
Är du okej?
Han har aldrig dödat en. Han lär sig.
Det är inte vad han sa till oss.
Tack för hjälpen.
- Har du fångat den själv? - Ja, för fan.
- Rachel. - Ja, menar jag.
- Jag ska gå och tvätta den. - Okej.
Hej.
Var tyst och lägg händerna på huvudet.
Vi borde ha dödat dig I byn.
Du kommer bli glad över att ni inte gjorde det.
- Du är inte ensam, va? - Sitt.
- Vad vill du? - Jag vill att du ska sätta dig.
Hej, Cyndie.
- Du lovade. - Ja. Det gjorde jag.
Lägg händerna på huvudet.
- Jag hade inget val. - Varför är du här?
Jag sa att jag inte hade nåt val.
Men det har du. Det har ni båda.
Mina vänner är där ute nu, och de kommer ta över stället,
- förhoppningsvis utan att avfyra skott. - Va? Ska ni "ta över stället"?
- Vad pratar du om? - Vi behöver era vapen.
- Va? - Vi ska slåss mot Saviors.
- Ni borde hänga med. - Nej.
Saviors dödade era fäder, -
- era bröder, makar, söner, och ni flydde ifrån dem.
Jag trodde att vi blev av med dem.
Beatrice sa att det fanns fler, och hon hade rätt.
De kom tillbaka. De dödade mina vänner...
De dödade min flickvän.
De tog över. De tog allt från oss.
Vi gör det som Saviors säger åt oss.
Och de tror att vi ännu gör det, men nej.
Vi ska slåss mot dem. Och vi har andra samhällen med oss.
Med Oceanside skulle vi ha en armé.
Är det allt?
- "Tack för vapnen. Ni borde gå med oss." - Om vi slåss ihop, så kan vi slå dem.
- Vi måste försöka. - De kommer vinna, Tara.
- Jag har sett det. Det har du med. - Prata med ledaren av min grupp, Rick.
Bara prata, så behöver vi inte ta över stället.
Vi vill inte. Jag kan sätta stopp för det här.
Men du måste säga det nu.
Vi gömmer oss inte bara I skogen.
Vi gör nånting. Vi ger inte upp.
Jag ville inte bryta mitt löfte, Cyndie, okej?
Men världen kan tillhöra de goda, de rättvisa,
- om vi bara är modiga nog att försöka. - Vi är inte goda.
Och vi är inte modiga. Varken du eller jag.
Hon är det. Det är därför vi har hamnat I den här röran.
Tara, om ni tar våra vapen så kan ni lika gärna döda oss alla.
- Det är vad ni skulle göra. - Vi borde prata med dem.
- Nej. - Vi kan försöka stoppa det här.
Nej, Cyndie.
Det kvittar. Det kan ni inte.
Spring!
Arsenalen.
Ner på marken, nu.
Lägg händerna på huvudet.
Snälla.
- Är det ditt folk som dödar mitt? - Bomberna var utanför murarna.
Du kunde ha förhindrat det. Jag hoppas alla är okej. Det gör jag.
- Det är bäst för dig. - Stå upp. Det är dags att gå.
- Det är mina ben. - Stanna. Backa.
Cyndie! Stanna!
- Den är tom. - Va?
Den är oladdad.
Vi kom inte hit för att skada nån.
Cyndie, ge hit den.
Nu.
- Natania, bara prata med Rick. - Tyst.
- Allihopa ner! - Händerna på huvudet!
Håll er lugna allihopa. Vi vill inte att nån blir skadad.
Håll er nere och lyssna på oss.
Vi vill att det ska gå så smidigt och fridfullt som möjligt.
- På så sätt överlever alla. - Sätt dig där. Var tyst.
Vi gjorde en hel del oväsen.
Vi vill avsluta det här fort så ni kan skicka folk för att omdirigera -
- allt som kommer hit.
Tara sa att era skogar är relativt tomma, så vi tar inga chanser.
Ingen behöver bli skadad.
Det handlar bara om vad ni har. Vad vi behöver.
Ingen tar nånting!
Ni måste låta alla gå.
Och försvinna nu. Ge er av, annars dör hon.
Ja, vi ska lämna er ifred.
Men vi tar med oss era vapen. Det kommer inte att ändras.
Natania, eller hur?
Lägg ner vapnet.
- Låt oss prata om vad vi kan förändra. - Nej. Försvinn. Nu.
Michonne, nej!
- Vi vill bara bli lämnade ifred. - Ja, vi ska lämna er ifred.
Släpp henne nu bara.
Annars dödar vi er.
Ingen av oss vill det.
De vill att vi ska slåss mot Saviors.
Vi har försökt. Vi förlorade. För mycket.
Vi tänker inte förlora mer. Inte våra vapen. Inte vår säkerhet.
Inte efter allt vi gjort för att komma hit.
Vi kommer vinna.
Med era vapen, med eller utan er hjälp.
Natania... Lägg ner vapnet.
Om du dödar mig, så dör du.
Och mitt folk tar vapnen och ingenting förändras.
Kanske vi ska försöka.
Mormor, sluta. Det är över. Prata bara med dem, okej?
Det är inte över!
De har glömt. Ni har alla glömt.
Några av er vill slåss mot dem, efter allt som hänt.
Vi kan förlora våra vapen. Men lämna det här stället för att slåss?
Efter allt som hänt, måste jag påminna er.
Ja. Jag tänker göra det. Och sen ska jag dö.
Men det är så viktigt. Det här är ert liv.
Kom ihåg hur det ser ut. Kom ihåg vad de gjorde mot oss!
Ni måste se det här. Öppna ögonen!
Rick! Strykare!
Upp allihopa! Ställ barnen bakom oss. De kommer.
Första gruppen, ställ er I linjen. Ut med knivarna. Bara de döda!
Gå ingenstans.
Allihop, skott inom tre meter av linjen. Det är allt!
Nu!
Nej.
Vi tänker inte slåss mot dem med er.
Så ta era vapen och gå.
- Du vinner. - Nej.
Du vinner.
Hämta några som städar upp här.
Vad?
Du trodde väl inte att du skulle få behålla den här?
Du har långt kvar innan jag litar helt på dig.
Små steg.
Det är inget personligt.
Om situationen var den omvända så hade du säkert inte litat på mig heller.
Men ändå... Sättet du räddade dig själv på, -
- sättet du gav upp på precis.
Det är en bra början.
Men vi måste arbeta på några saker, Sasha.
Jag lovar, jag ska försöka göra det roligt.
Korten på bordet.
En liten fågel sa till mig -
- att Rick och resten av ditt folk har nåt I görningen.
Det måste ändras, och du ska hjälpa mig att ändra det.
Vi ska hitta en lösning som båda vinner på.
Hur? Vad ska du...
Jag ska hämta lite saker så att du får det mer bekvämt.
Låta dig få ett smakprov på det vi erbjuder.
Tillbringa natten med att njuta av det, för imorgon -
- blir en stor dag!
Kal!
- Ja? - Du måste köra mig till ett ställe.
Du borde packa en väska.
Hallå? Det är Eugene.
Ryktet går att du är ombord.
Det kanske inte verkar som det nu, -
- men jag försäkrar dig att du också gjorde rätt val.
Jag hade fel.
Jag kan inte.
Jag tänker inte göra det.
Jag har suttit här -
- och försökt klura ut hur jag kan göra det, efter det som hänt, -
- med våra vänner som är kvar där ute och fortfarande såras av dem.
Jag vet inte hur jag kan ha sagt det.
Och nu...
Jag är fast.
- Du måste hjälpa mig. - Det ska jag.
Jag ska hjälpa dig att vänja dig vid tanken -
- och illustrera ekvationen och demonstrera varför...
Det var ett misstag.
Jag var redo. Jag visste...
Om jag inte dödade honom igår, så skulle det vara över.
Och det gjorde jag inte, så det är det.
Det måste det vara.
Du måste hämta nåt åt mig...
En kniv, ett vapen, ett rakblad.
- Till Negan? - Nej.
På ett eller annat sätt kommer han att utnyttja mig för att skada mina vänner.
Våra vänner.
Och jag kan inte göra nåt åt det, -
- förutom att se till att jag inte lever för att ge honom chansen.
Om han har mig, då kommer han skada dem.
Jag måste dö.
- Det är det enda sättet. - Jag tror inte det.
Jag vet att du inte skulle göra nåt för att stoppa dem.
Men, snälla, Eugene...
Låt dem inte utnyttja mig för att skada vårt folk.
Snälla, du måste ge mig nåt för att stoppa det här.
Ett vapen, en kniv, en glasbit.
Jag bryr mig inte. Jag måste dö.
Snälla.
Jag ska fundera på det.
Tack.
Vi behöver väl inte allt det här?
Jo. Jo, det gör vi.
Det är inte bara de jag dödade.
Jag tänker på de jag inte dödade med.
Vi ger tillbaka dem när allt är över.
Jag vill följa med er.
Några av oss vill, men inte alla, och det måste vara alla.
Min mormor tror att ni alla kommer dö.
Din mormor har fel om många saker.
- Var är hon? - Hon ville inte se det här.
Hon ligger ner. Jag slog henne ganska hårt.
Tack för att du räddade mitt liv innan. Och den andra gången.
Och den andra. Kanske idag. Tack.
Du.
Tack. För det ni gör.
Lämnar ni inte kvar några till oss?
Nej. Vi ses senare, Rachel.
Är du okej?
Ja.
Du har rätt. Jag behöver inte må dåligt.
- Sasha? - Jag är här.
Jag har funderat fram och tillbaka på vårt senaste samtal.
Jag har bestämt mig för att godta din förfrågan.
Det här kommer att ta hand om det.
Det är gift, hemmagjort av undertecknad.
Det leder till säker död, runt 20-30 minuter -
- efter du har svalt det.
Och jag vill tro att det är smärtfritt. Jag är inte säker.
Jag tillverkade det åt andra av liknande anledningar, -
- men det visade sig att de lurade mig, -
- så jag gav upp.
Skillnaden här -
- är att du och jag har rest ihop länge, -
- och du har visat dig vara ärlig, modig, -
- och självmedveten.
Och jag står säkert I skuld till dig.
Du bad mig om en väg ut. Jag hade tillgång till en.
Du ska veta att jag inte vill att du ska försvinna.
Men det låter som att du redan är förlorad.
ALEXANDRIAS SÄKRA ZON
- Hej, är du okej? - Var är Sasha?
Det är nån här.
- Sakta ner. Kom igen. - Han säger att han vill hjälpa oss.
Är det sant?
Vill du hjälpa till?
Ja.
Okej.
Ner på knä.
Undertexter: Kim Jonas Patrick Ljung Jonsson